CARTEA LUI ELI
Subtitrarea: tinkerbell / Dorula / FlorinA www.subtitrari-noi.ro/Subtitrari-noi Team
Corectarea: persana www.subtitrari-noi.ro/Subtitrari-noi Team
Frumos, frumos.
Ți-e foame?
Trebuie să vii s-o iei, nu e greu de obținut.
O să-ți placă.
Ești speriat.
Așa.
Ești invitat la micul dejun.
Alo?
Te rog. Nu-mi fă rău.
Ia orice vrei
Vrei mâncare. Ia-o.
- N-o să-ți fac rău. - Da?
Așa a spus și ultimul tip.
Mă poți ajuta?
Mi-a sărit roată.
N-o pot repara.
Poate că dacă aș... aș putea...
Dar nu pot.
Singurul lucru bun că nu mai e săpun...
e că-i poți mirosi pe agenți de la o milă.
Sunt impresionat.
Omul ăsta... ne-a mirosit de la 10 m distanță.
Ce are mirosul cu ascunzătoarea noastră?
Ce ai în rucsac?
Ce rucsac?
Are o armă.
Sunt sigur că nu-i încărcată.
Niciodată nu e.
N-am dreptate, bătrâne?
Ce zici să-l dai jos și să-l desfaci încet?
Nu pot face asta.
Desfă rucsacul
și varsă-l pe jos.
Acum.
Mă asculți?
Acum, da.
- Bun, - Tu mă auzi?
- Da, - Bun.
Pune-ți mâna aia din nou pe mine și n-o să ți-o mai iei înapoi.
Vă vine să-l credeți pe tipul ăsta nenorocit?
Bine, ai ales calea mai grea.
De ce ai făcut asta?
Mi-ai tăiat mâna.
De ce stați?
Sărutați-l.
Ce a spus?
E în șoc.
A vrut să spună, omorâți-l.
Ți-am spus că n-o să ți-o mai iei înapoi.
Da... Ai spus.
Cine ești?
Unde ți-e apă.
Nu am, au luat tot.
Poate tu...
ai apă.
E în cărucior.
Nu o iei?
- Încotro mergi? - Spre vest.
- Pot veni cu tine? - Nu.
Nu... Vă rog...
Urmează-ți calea.
Nu te privește pe tine.
Urmează-ți calea. Nu te privește pe tine.
- Nu te cunosc. - Nu-s de pe aici.
Pe dracu, nu ești de aici!
Da, vreau să-mi arăți...
Bine.
- Sunt doar un client, bine? - Bine.
Îmi pare rău, trebuie să-ți văd mâinile.
Nu-s unul dintre ei.
O să iau ceva din rucsac.
- Ia-ți degetul de pe trăgaci. - Da.
Drăguț.
- E o Falon 900, omule. - Este?
- N-am mai văzut una din asta din anii '90. - Am găsit-o în est.
- Încă funcționează? - Da, da, trebuie doar încărcată.
Poți s-o faci, să o încarci? Am cabluri.
Nu am nevoie de cabluri. Ți-o pot pune la încărcat.
- Trebuie să văd banul. - Da.
Da, am.
- E americană. - Da.
- Am avut o grămadă din astea. - Da?
- Ai bețișoare luminoase? - Nu, n-am bețișoare luminoase.
Am felinar cu ulei. Lămpi de semnalizare.
- Nu. - Sunt bune.
Sunt la fel.
- Ce zici de jucărele. - Nu, nu am...
Am...
- Da, da. - Arată bine.
Bine. În regulă, în regulă.
Cu asta.
Absolut. Sunt ale tale.
- Bine, lasă-mă 2 ore. O să ți-o încarc. - Mulțumesc.
- Poți să mergi peste stradă, te vor servi. - Nu aștept aici.
- Barul abia s-a deschis. - O să aștept aici.
Nu ai încredere în mine, așa-i?
- Aștept aici. - Bine.
Carnegie.
Una din patrulele de stradă tocmai a intrat în oraș.
Au ceva pentru tine.
- Cărți? - O motocicletă întreagă.
Spune-i că vreau să-l văd... chiar acum.
Ne-am descurcat bine.
Cea pe care o vrei...
Nu e printre ele?
Nu.
Nu înțeleg. Rahaturile astea sunt tot cărți.
Nu trebuie să înțelegi,
Eu înțeleg.
Și depinde de mine dacă suntem prieteni.
Am încredere în tine.
Ai s-o găsești.
Stai.
Am... și asta.
Ăsta da cadou.
Șampon.
O să fii lovit. Ia-ți niște fete.
Spune-i lui Katanomi să vă de-a de băut cât rezistă băieții.
Apoi plecați iar la drum.
O să ți-o aducem... cartea.
Ar fi bine să n-ai niciun dubiu.
Trimiți niște tipi care nu știu să citească, să caute o carte?
Nu-i de mirare că nu găsesc nimic.
Astea-s uneltele pe care le am.
Ar trebui să te las să mergi cu ei.
Ce fac cu astea?
Arde-le.
Locul de vis a vis, are apă?
Da, dar trebuie să plătești.
Poftim. Miroase asta.
L-a găsit Hog pe drum.
Cine știe...
Poate e ultimul șampon de pe planetă.
E al tău.
Ți-au găsit cartea?
Nu.
Străin?
Să văd.
- Ce să fie? - Apă.
E marfă bună.
Ce se vinde în restaurantul meu nu e ieftin.
Asta înseamnă jumătate.
Solară.
Ia asta și umple-l.
Stai.
Ai nevoie de asta.
Mă lași să trec, te rog?
Mulțumesc.
Aia era pisica mea.
Frumos exemplar.
Ai dat-o jos de pe bar.
Te asigur că n-am lovit-o.
Ai ridicat mâna la ea.
Nu se va mai întâmplă, îți promit.
Ce zici de încă o băutură?
Pisica aia vine aici de doi ani.
Are mai mult dreptul de a fi aici, decât tine.
Nu vreau probleme.
Păcat, pentru că...
Știu ce ești.
Un criminal...
al călătorilor nevinovați de pe drum.
O să ajungi în iad pentru ce ai făcut. Știi asta?
Știi?
O să-mi iau lucrurile și o să plec de aici.
În regulă, frate?
Da.
Blestemat a fost pământul...
de dragul nostru.
O să-l aduci în față...
Pentru noi.
Din pământ ați fost făcuți pentru că sunteți țărână.
Și vă veți întoarce în țărână.
Te rog!
Redrige!
Redrige.
Cine ești?
Nimeni.
Mă îndoiesc de asta.
Oamenii pe care i-ai omorât în barul meu,
nu erau nimeni.
- Dar tu... - Nu-s fricos...
dacă vrei să știi.
Bun...
pentru că asta e un oraș civilizat.
Nu avem nevoie de oameni.
Nu prea am mai văzut oameni străini înainte.
N-am mai văzut.
Citești?
În fiecare zi.
Bravo ție. Și eu.
Știi, e amuzant.
Mereu va fi așa.
Oameni ca tine și ca mine.
Noi suntem viitorul.
Ce vrei de la mine?
Direct la subiect.
Îmi place asta.
Nu mai ești un copil.
Îmi pare rău de ceea ce s-a întâmplat și de felul în care ai făcut-o tu,
nu știu de unde ai învățat dar sigur știi să o folosești
E un orășel mic. E doar la început.
Vreau să mă extind. Mi-ar prinde bine ajutorul cuiva ca tine.
Mulțumesc, dar... nu mă interesează.
Oamenilor care lucrează pentru mine le este mai bine decât în visele lor
Întreabă-l pe Redrige, întreabă-i pe băieți, pe oricine.
Sunt mângâiați de femei.
Avem apă curată. O să-ți placă cu noi, prietene.
Mulțumesc.
Dar trebuie să ajung într-un loc.
Unde?
În vest.
Nu e nimic în vest.
- Mi s-a spus altfel. - De către cine?
Să-ți spun ceva. Rămâi peste noapte.
Încearcă puțin ospitalitatea locală, să vezi dacă îți place.
Vom vorbi din nou dimineața.
E un sfat, călătorule. Nu ai altă șansă.
Mereu e o șansă.
E cineva afară toată noaptea...
dacă ai nevoie de ceva.
- N-am nevoie de nimic. - Nu se știe niciodată.
Am astea pentru tine.
Apa să te speli și ceva mâncare.
Tratație specială cu complimente din partea casei.
Trebuie să iei astea, sau să spui ceva ca să te pot găsi.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Îți mai trebuie ceva? - Nu, sunt bine, mulțumesc.
Ai orbit în război? Ce s-a întâmplat?
Așa m-am născut.
Probabil nu mi-au făcut nimic pentru eram deja așa, dar cu timpul ăsta se va întâmpla.
Mulțumesc.
- Cu plăcere. - Vino.
Îmi place parfumul tău.
E doar niște șampon. Mulțumesc.
Nu cred că se va răzgândi până dimineață.
N-o să rămână.
E diferit față de ceilalți.
Nu-l vei putea convinge să facă ce vrei tu.
Cine a spus ceva despre mine?
O să o trimit pe Solară.
Nu poți face asta.
A sosit timpul s-o folosesc mai bine.
Sunt aici.
Te rog, n-o trimite. Te rog. Te rog.
Pot să intru?
Lasă-mă un moment.
A venit deja cineva aici cu mâncare și apă.
Am tot ce-mi trebuie.
Ești sigur de asta?
E așa multă lumină aici.
- Sunt Solară. - Bună.
Mi-ai umplut bidonul, acolo jos.
Da. Tu ești călătorul, da?
Da.
Dacă ești îngrijorat pentru bani, e din partea casei.
De ce ai venit?
Tu de ce crezi?
Nu pot să plec.
Nu pot. Și dacă o fac, o să-i facă rău mamei.
- Cine? - Carnegie.
- E tatăl tău? - Nu.
Nu, dar îi aparținem. Cu toții.
O să dorm pe jos.
Mâine o să-i spui că ne-am distrat
și îți promit că n-o să ai necazuri.
Te rog.
Până la... nebunul 4.
E rândul tău.
Câți ani ai?
Scuză-mă?
Nu am văzut oameni de vârsta ta să treacă pe aici înainte.
Păi...
Au trecut...
31 de la explozie.
Chiar nu-mi amintesc.
Îți amintești cum era?
- În... în lume, înainte. - Da.
Cum era?
Oamenii aveau mai mult decât le trebuia.
Nu aveam idee ce era... prețios sau nu.
Aruncăm lucruri... oamenii se omorau între ei pentru ele.
Ce mod de a muri.
Ai o carte!
- Pot să o văd? - Nu, nu poți.
- Doar să... - Nu, am spus nu.
Nu știu nici să citesc, măcar să o văd.
- Ce se întâmplă, e doar o carte! - Nu-i o carte oarecare.
- Cum adică nu-i o carte oarecare? - Uite...
Nu mai pune întrebări despre carte, bine? Nu mai întreba.
Bine?
Am o întrebare pentru tine dacă tot ești aici.
Numai dacă-ți răspund îmi arăți cartea?
De unde luați apă?
Nu-ți pot spune asta.
Nu-mi poți spune, sau nu știi?
Știu.
Până când nu-mi vorbești de carte...
nu vorbesc despre apă.
- Nu mai am altă întrebare pentru tine. - Serios?
Ți-e foame?
E multă mâncare acolo.
Vrei o bucățică?
Să-ți spun cum facem.
O să o împărțim, așa cum...
obișnuiau bătrânii.
E în regulă.
Bine.
Stai, stai. Ia loc.
Stai jos.
Ceva pentru tine.
Dă-mi mâinile.
Ce vrei să faci?
Ai încredere, dă-mi mâinile.
Închide ochii.
Dragă Doamne, îți mulțumim pentru această mâncare.
Îți mulțumim pentru...
patul cald și...
pentru acoperișul de deasupra capului, în nopțile reci ca aceasta.
Se apropie zorii
Am terminat?
Nu.
Închide ochii.
Îți mulțumim pentru darul...
prieteniei, în vremuri așa grele ca acestea.
Amin.
Acum mâncăm?
Acum mâncăm.
Bună dimineața, Solară.
Cum a fost noaptea ta, ai dormit bine?
Am făcut cum ai spus.
Bineînțeles că ai făcut cum ți-am spus.
Dar a mers?
A spus ceva?
N-am vorbit prea mult.
E o veste rea.
Putem mânca?
Închide ochii.
Ai încredere în mine.
Dragă Doamne,
mulțumesc pentru...
mulțumesc pentru mama mea.
Mulțumesc și te rog să ai grijă de ea
și...
are un cuvânt de încheiere.
Amin.
Ăsta-i cuvântul pe care îl căutai... amin.
Așa se termină.
Ai spus că n-ați vorbit prea mult.
Dar doar ți-a citit?
- Bineînțeles că da. - Dragule, nu.
Tu, ține-ți gura.
Oprește!
Îi faci maică-tii atâta rău.
Zicea că citește în fiecare zi. Așa a făcut?
- Maică-ta ar fi vrut ca tu să încerci. - Nu știu.
Nu știu.
Da, în regulă, da.
Da, citea.
- Din ce carte citea? - Nu știu, nu știu, era una în piele.
- Nu știu, avea un fel de semn pe ea. - Arată-mi.
- Cred că era vorba de Dumnezeu. - Arată-mi!
Redrige!
- E goală. - Am fost aici toată noaptea.
Unde e?
Nu... nu.
- Vreau doar să mă asigur... - Am înțeles asta
- Nu e gata, a fost prea descărcată. - Nu contează, dă-mi-o.
- Dă-mi-o. Dă-mi-o. - Să încerc...
- În regulă. - Hai, hai.
Mulțumesc.
Poți să le spui că te-am forțat, bine?
- Spune-o! - M-ai forțat.
- Zici că nu e încărcată? - Nu cred că e încărcată.
E un singur mod de a afla.
Uite, am nevoie de cartea aia.
Adică, vreau cartea.
Tu, tu m-ai făcut să aleg.
O să te ucid. O să iau cartea.
De ce? De ce o vrei?
Am crescut cu ea.
Îi cunosc puterea.
Tu ai citit-o și o știi și tu.
De asta le-au ars pe toate după război.
Să recunoaștem,
construirea orașului ăsta e o provocare mare,
dar ei nu înțeleg asta. Niciunul dintre ei.
Și asta pentru că nu au cuvântul potrivit să-i ajute,
dar cartea îl are.
Recunosc...
Trebuia să fac multe, multe lucruri, urăsc să mărturisesc asta...
Dar dacă am avea cartea aia,
aș fi nevoit să le fac.
Imaginează-ți...
Imaginează-ți cât de diferită, cât de dreapta ar fi lumea,
dacă am avea cuvântul potrivit la îndemână.
Oamenii ar înțelege cu adevărat, de ce sunt aici, ce fac,
nu ar avea nevoie de alte motivații murdare.
Nu e corect să ții carea asta așa.
Trebuie împărțită cu ceilalți.
Trebuie răspândită.
Nu asta vrem?
Din toată inima și sufletul.
Mereu am crezut
că o să găsesc un loc căruia
să-i aparțină cartea asta,
unde e nevoie de ea.
Nu l-am găsit încă.
Îmi place tipul ăsta.
Împușcă-l, te rog.
De ce mai sta în picioare?
Doborâți-l, la dracu!
Nu-mi place să fiu urmărit.
- Vreau să vin cu tine. - Ba nu vrei.
Urăsc locul ăsta.
- Atunci schimbă-l. - Mama a zis c-o să fiu în siguranță cu tine
O să te duc acolo de unde luăm apă.
Poți lua câtă poți căra.
Adică, cât putem căra amândoi.
Carnegie știe că sunt mai multe izvoare în nord.
A spus că o să mai construiască orașe.
Cum de știe de asta?
A stat aici.
Când era tânăr.
În lumea de dinainte.
Și da, toți ceilalți care știau de el, au murit.
Ar fi bine să ne grăbim.
Rahat, mi-am uitat ochelarii acolo, vrei să te uiți? O să am grijă aici.
Ce faci?
Ești așa un mincinos.
Imaginează-ți.
Nu-s mincinos.
Ai spus că pot veni cu tine dacă îți iei apa.
Nu am spus eu asta, tu ai spus-o.
Și apoi, drumul nu e un loc pentru tine.
E mai rău decât crezi.
La revedere Solara. Mă bucur că te-am cunoscut. Vorbesc serios.
Da.
Du-te dracu!
- Ți-ai spălat mâinile alea nenorocite? - De două ori.
Cu săpun.
Strânge o echipă. Mergem după el.
- A naibii carte! - Nu-i o carte nenorocită!
E o armă.
O armă ce ajunge la inima și capul celor slabi și disperați
și noi trebuie să-i controlăm.
Dacă vrem să conducem mai mult decât un nenorocit de orășel,
trebuie să o avem.
Oamenii vor veni de peste tot și vor face exact ce-o să le spun
pentru că e cuvântul din carte.
La fel ca înainte.
Se va întâmpla din nou.
Tot ce ne trebuie, e cartea aia.
Atunci o vreau pe Solară.
Găsește cartea cu mine.
Asta e târgul sau niciunul.
Ai pierdut mulți oameni.
Ai nevoie de mine mai mult ca niciodată.
Dacă spui că problema e cartea...
te cred.
Dar mai întâi o vreau pe Solară.
De ce?
Să plecăm dracului de aici.
Încotro mergem?
Spre vest.
Alo? Alo? Mă poate ajuta cineva?
Alo! E cineva acolo?
Ești bine?
Da... sunt bine.
Pleacă.
- O să fiu bine. - Să te...
Nu, nu. Serios... Sunt bine.
Nu trebuie să mă ajuți.
Tu... pleacă.
- Nu... - Durează doar un minut.
Bine... Te rog...
Ajutor! Ajută-mă!
Oprește acolo.
Ce se întâmplă?
Ai auzit asta?
Nu e nimeni.
Nu mișca. Nu mișca.
Poftim. O să dureze până o facem.
Să ne mișcăm.
- Ce-i aia? - Cina.
Eli e protejat cumva.
N-avem cum să-i facem rău.
E doar un om nenorocit.
Dacă bagi un glonț în el va cădea ca oricare altul.
Încă e cald.
Nu e mort de mai mult de câteva ore.
Nu poate fi departe.
Ticălosul.
Solară.
Ești sigur că încă o vrei?
Se va întuneca în curând.
Nu-i putem lua urma noaptea, dar el ne poate vedea.
Putem trece peste urme fără să știm.
Așa e.
Sunt pe jos, obosiți... vor trebui să doarmă.
O să continuăm mâine,
înainte să se crape de ziuă.
Ar fi bine să garantezi.
Chiar citești aceeași carte în fiecare zi?
Nu simți.
Îmi citești ceva?
Te rog.
Dumnezeu e păstorul meu...
nu voi vrea...
El mă face să mă așez pe pășuni verzi.
Mă învață că încă mai e ordine.
Îmi reface sufletul.
Mă conduce pe calea bunătății...
fie-i numele slăvit.
Mă ajută pe drumul către valea umbrelor morții.
Nu mă tem de diavol...
căci e cu mine.
- E frumos. - Îți place?
- Tu ai scris asta? - Da.
- Serios? - Nu.
Nu.
A fost scris cu mult timp înainte ca tu și cu mine să fim aici, cu siguranță.
Ce ai vrut să zici când ai spus că nu e doar o carte oarecare?
E singură.
Adevărat?
După război, oamenii și-au făcut de treabă să găsească,
să distrugă și să înfrunte ce încă nu făcuseră.
Unii spun că asta a fost motivul războiului în primul rând.
Oricum...
e singura care a rezistat.
Cum ai obținut-o?
Au spus că războiul...
- a căzut din cer și probabil că așa e. - Da.
Printr-o gaură în cer...
soarele a coborât...
și a ars totul.
Totul și pe toți.
Ai fost norocoasă să reziști, să te ascunzi într-un loc ca asta înconjurat de pământ.
Majoritatea oamenilor n-au fost norocoși.
Deci, ici și colo au început să apară,
oamenii umblau de colo colo,
n-am știu să fac altceva decât să caut un loc...
să supraviețuiesc.
Într-o zi,
am auzit o voce.
E greu de explicat dar a fost ca și cum...
ca și cum venea din interiorul meu.
Dar am putut-o auzi
clar, așa cum te aud pe tine vorbind cu mine acum.
Ce a spus?
M-a condus...
în locul în care am găsit cartea
îngropată sub niște moloz.
Vocea mi-a spus...
să duc cartea în vest.
Mi-a spus că...
calea mi se va așterne în față
și mă va conduce într-un loc unde cartea e în siguranță.
Mi-a spus că voi fi protejat.
Că nimeni și nimic nu-mi va sta în cale.
Și de atunci umblu.
Ai făcut asta pentru că vocea din cap ți-a spus așa?
Da, așa am făcut.
Știu ce am auzit.
Știu ce aud.
și dacă nu-s nebun,
atunci știu că n-aș fi reușit
fără ajutor.
- Ce-i aia? - Prea multe întrebări.
Culcă-te, trebuie să plecăm devreme.
Hei!
Ce faci?
- Îmi pare rău că te-am trezit. - Nu dormeam. Ce faci?
- Am vrut doar să văd cartea. - Nimeni n-o atinge cu excepția mea.
M-ai înțeles?
Da, am înțeles.
Oricum ai spus că nu știi să citești. Nu-ți folosește.
Da, așa că învață-mă.
Oprește... Oprește!
Ai spus că n-ai mai mers de 30 de ani, corect?
Corect.
Te-ai gândit vreodată că ai putea fi pierdut?
Nu.
De unde știi că mergem în direcția bună?
Merg prin credință. Pe calea cea dreaptă.
Ce înseamnă asta?
Înseamnă că știi ceva, chiar dacă nu știi ceva.
- Nu are sens. - Acum are sens? E credința...
O floare de lumină în câmp de întuneric.
Îmi dă puterea să te duc. Ai înțeles?
- Scrie în cartea ta? - Nu...
- E Johnny Cash... - Ce?
- Crezi că e cineva acolo. - Nu știu.
Poate că e apă.
Stai în spate.
E ciudat.
Cine sunteți?
Călători, doar atât. Nu vrem să vă facem niciun rău.
E trecerea interzisă. N-ați citit indicatorul?
Ne pare rău. Nu l-am văzut.
- Ce treabă aveți? - Nicio treabă...
Ne pare rău și dacă ne dați drumul, plecăm.
George, uită-te la ei.
Unul dintre ei e o fată!
E o poveste veche pe care am mai auzit-o de 100 de ori.
Primim puțini vizitatori în vremurile astea. George e suspectează pe toată lumea.
Eu sunt Martha.
Doriți ceai?
Ce spuneți de puțină muzică?
George!
Ring my bells...
Cum vă place?
Te rog...
E bun?
E uimitor... cum ați supraviețuit aici de unii singuri.
Ei bine...
George e bun la toate.
A muncit mult la locul ăsta să-l facă sigur.
Om fi noi bătrâni dar suntem plini de energie.
Au fost destui care au vrut să ne ia locul ăsta.
- Nu-i așa, George? - Da, așa e.
Vreau să vă arăt ceva. Haideți!
- George, nu! Nu, nu... - Haideți!
- Astea sunt... - Morminte? Sigur.
Ar fi fost necivilizat să nu-i îngropăm.
Pe lângă asta, sunt buni pentru sol.
Haideți înapoi.
Cred că o să vă prepar rapid niște sandwichuri.
Mulțumesc.
- Trebuie să plecăm imediat! - I-au ucis pe oamenii ăștia.
Nu doar i-au ucis, i-au mâncat.
- Le tremură mâinile. - Prea multă carne umană. Să mergem
Am găsit ceva carne. Sper că vă e foame.
- Nu, nu mulțumesc. - Noi...
- Trebuie să plecăm. - Așa de repede?
Mă tem că da.
Sunteți siguri că nu vreți să rămâneți?
Sunt sigur. Sunt foarte sigur. Lasă arma!
Haide ia asta. Deschide ușa te rog. Mulțumesc din nou pentru ceai.
Treci înapoi înăuntru.
George, ce se întâmplă?
Un convoi de degenerați înarmați, asta se întâmplă!
Ei i-au condus drept la noi.
- Tocmai am scos serviciul ce China. - Lasa-o dracu de China.
- Aveți mai multe arme? - Arme?
Îți arăt eu arme.
- Ai mai tras cu arma? - Firește.
Haide!
Știm că sunteți acolo! Ieșiți și nimeni nu va fi rănit!
O s-o fac mai ușor.
Trimiteți-ne fata...
Cu cartea.
Ce vom face?
Eu știu ce naiba o să fac!
Asta e tot ce vrem... Cartea și fata!
N-o să iasă.
La naiba!
Să mergem!
Hei, Nu ți-a spus nimic despre asta?
Una peste alta...
Nu a spus nimic despre tine.
Opriți focul!
Martha?
Ticăloșii!
- Martha! - Treceți în partea cealaltă!
Treceți în partea cealaltă!
Opriți focul!
- Ce fac? - Nimic bun.
Unde-i cartea?
Verifică-i rucsacul.
Nu-i aici.
Asta-i ultima ta șansă.
Ne dai cartea sau te îngropăm aici?
Ticălosul!
E copilul lui Charles.
- Trebuie să fie! - Ce?
Acum...
Unde-i cartea?
Dă-i cartea, te rog!
Nu-i spune!
E... în casă.
În spatele televizorului.
E în televizor...
Ce?
Îți bați joc de mine. Tu mergi!
Du-te!
Trebuia să primești darul ăsta.
Dumnezeu, te sperie acum.
- Tot timpul. - Nu chiar tot timpul.
Nu!
Vezi...
Ce ți-am spus eu?
E un simplu om.
Nu! Lasă-l în pace!
Nu!
Ți-am atras atenția acum?
Roagă-te pentru mine.
Înțelegi...
Ce-am vrut să spun.
La naiba!
Înapoi!
Haide, haide!
Ar fi bine să ai destul combustibil când te întorci după ea.
Dă-i drumul.
Unde mergi?
Spre vest.
Ia.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
- Toate astea sunt din vina mea. - Nu sunt.
Ba da sunt. Nu veneam cu tine dacă știam că o să se întâmple așa.
Nu e vina ta.
Am făcut ceea ce a trebuit să fac.
Cred ca nimic nu te poate face nimic sa renunti la acea carte.
Duc cartea asta cu mine de ani, zi cu zi
Am fost prins în a o păstra în siguranță, că am uitat...
- Am si uitat ce am învățat de la tine. - Da, ce anume?
Fă altora ce-ți faci tie.
Asta am învățat din ea, oricum.
Miroși asta?
Ce?
Sarea din aer.
Suntem aproape de ocean.
Opriți-vă!
Cu ce treabă pe aici?
Mă numesc Elijah.
Am în posesie Biblia regelui James.
Rămâneți unde sunteți! Nu faceți nicio mișcare sau deschidem focul.
Ai grijă! Ai grijă!
Cu grijă.
Pe loc repaos.
Facem asta de multă vreme.
Parcă ar fi un muzeu.
E mai mult mai mult decât atât.
Aici e locul de unde vom porni din nou.
Avem chiar și o tiparniță care va fi operațională cât de curând.
Îi vom învăța pe oameni despre lumea pe care au pierdut-o.
Să-i ajutăm să o reconstruiască pe asta.
Și privește, Shakespeare.
"Britanica", lipsesc doar câteva volume.
Sunt serii întregi de înregistrări frumoase ale lui Mozart și Wagner
într-o stare foarte bună,
dar nici o Biblie, până acum.
Pot să întreb în ce stare este?
În stare bună.
Mi-am făcut bine treaba.
Crezi că aș putea să o văd?
Da, poți.
Asta este, s-a deschis.
Așa...
Da, încerc să scriu.
Puteți să ne aduceți niște hârtie de scris?
Aici este. Este multă.
Foarte multă!
Nu poate fi...
adevărat...
Este imposibil!
Nu se poate?!
Fii foarte atent
și scrie
tot ce îți spun,
exact cum îți spun.
Prima carte a lui Moise
numită Geneza
Capitolul unu,
versetul unu:
La început
Dumnezeu a creat Cerurile
și Pământul.
Versetul doi:
Și Pământul era
fără război,
și liber.
Întunericul...
era fața... unui demon.
În spiritul lui Dumnezeu
își adăpostea
fața de muritor.
Sunt trei.
În numele lui Dumnezeu.
Să fie lumină,
și s-a făcut lumină.
Unde este Solara?
Afară...
A fost alegerea ei.
Am încercat să o aduc înapoi.
Ea a refuzat.
Ce ai făcut când a refuzat?
- Citește. - Ce i-ai făcut fiicei mele?
- Citește! - Ce ai făcut cu fiica mea?!
Este Domnul întotdeauna.
Îmi pare rău.
A trecut atât de mult timp, încât nu-mi amintesc.
Trebuie...
Ce trebuie? Cu adevărat?
Nu știu, dar trebuie, te rog...
Ți-a plăcut?
Nu mă mai doare.
Pot să-i simt mirosul.
Ai muncit atât de mult pentru acea carte.
Ai sacrificat atât de mult, atâția oameni,
și acum poți ierta.
Și acum acești oameni sunt atât de speriați de nu-ți pot spune numele?
Sunt jos, sunt la bar acum spărgând totul, știi asta?
Și nu este nimeni acolo să-i oprească.
Și tu ești înfierbântat.
Îmi pot imagina cum trebuie să te simți
să fii atât de aproape de ceea ce vrei
și să pară că sunt la milioane de km distanță.
Oprește-te!
Pleci?
Da?
Pleci?
Da!
Dumnezeule,
îți mulțumesc că mi-ai dat puterea și convingerea
pentru a termina sarcina pe care mi-ai încredințat-o.
Îți mulțumesc că m-ai îndrumat drept și adevărat
printre multele obstacole din calea mea
și că m-ai ținut neclintit când totul în jurul meu părea pierdut.
Îți mulțumesc pentru protecție și pentru multele semne de-a lungul drumului meu.
Îți mulțumesc pentru binele pe care poate l-am făcut.
Îmi pare rău pentru răul făcut.
Nu trebuie să pleci, ești binevenită să rămâi.
Vei fi în siguranță.
Mulțumesc.
Dar este ceva ce trebuie să fac.
Unde vei merge?
Acasă.
Mulțumesc pentru prietenii care mi i-am făcut.
Te rog păzește-o așa cum m-ai păzit pe mine.
Îți mulțumesc că mi-ai permis în sfârșit să mă odihnesc.
Sunt foarte obosit.
Dar acum mă duc la odihnă, în pace.
Știind că am făcut ceea ce trebuia, în timpul meu de pe acest pământ.
Am luptat bine.
Am terminat cursa.
Mi-am păstrat credința.
Subtitrarea: tinkerbell/Dorula/FlorinA www.subtitrari-noi.ro/Subtitrari-noi Team
Corectarea: persana www.subtitrari-noi.ro/Subtitrari-noi Team